Lokkesaft Forsøk
Rød blanding Ingredienser: gelébjørn, blod, sopp, -
- hårgelé, glitter.
Måtte du forbli ubrutt lenge.
Ja, jeg jobbet overtid igjen. Jeg rakk så vidt hjem for å lage middag.
Nei, han tilbød meg forfremmelse. Så godt som... Det ble antydet.
Kom igjen, skift våpen. Du vinner aldri med det luftgeværet.
Du får aldri dame med den frisyren. Det er en elendig frisyre.
- Vi har samme frisyre. - Prøv et ordentlig spill.
Bruk litt fantasi. Spar litt strøm. Jeg har en fin nybegynnergrotte.
Lykke til med det, nerddronning. Se opp i hjørnene.
- Kompis! - Skitt!
- Kan dere være litt stillere? - Skift, skift.
Jeg skal stikke våpenet opp i rumpa på deg og vifte deg som et flagg.
Dritt. Dritt. Ok. Vent.
Jeg rullet terningen for å se om du overlevde en mørkebesvergelse.
- Det gjorde du ikke. Morsomt, hva? - Hva feiler det deg?
Middagen er ferdig, så spillet er over uansett.
- Jeg slet rumpa av meg med den! - Den lukter som rumpa di også!
Mor lager veganerskitt til middag. Jeg vil ha kjøtt.
Jeg lager ikke noe annet.
Terningene lyver aldri.
Jeg hadde spilt det dragespillet ditt.
Det hadde vært festlig.
- Mener du alvor? - Hvorfor ikke? Du får det til å...
Jeg vet ikke... Jeg sier at jeg ville spille om du spurte meg.
Når da?
Ja. Vent litt.
Det er dusjkveld i kveld, så lyset slukkes 21.30...
Og du ville ikke dø av å vaske opp litt heller.
Hei. Ikke noe egentlig. Det er bare det vanlige.
Broren min er en knurrende ball av sinne, og søstera mi er... seg selv.
Gode tider.
Oppvask. Du må virkelig prioritere.
- Hun vil bare leke med deg. - Ved å slå av tv-en?
- Ved å dumme meg ut? - Dave, du spiller hele tiden.
- Barbara søker kontakt. Det er bra. - Nei, det er rart og dumt.
- Hvorfor bryr du deg? - Ikke så høyt. Hun må ikke høre.
Dukket opp igjen utenfor tredje base! Hayes har spillerom! Hayes tar den!
Thurisaz. Tornen. Hammeren. Ta min fiendes kraft -
- og send den tilbake til ham tusen, tusen ganger.
Home run! Ingen igjen på basen!
På tide å jobbe.
En, to, tre, fire, fem, seks, sju, åtte, ni, ti...
Elleve, tolv, tretten, fjorten, femten, seksten.
Hei.
- Leker du en lek? - Neppe.
Hvis du gjorde det, ville jeg bli med, eller... Jeg vet ikke.
Jeg heter Sophia. Vi flyttet akkurat hit fra Leeds i England.
Ingen her kjenner til Leeds. Bare London.
Det lukter vondt. Hva er det til?
Be om at du aldri får vite det.
- Hvorfor har du ørene? - En hyllest til min åndeguide.
Jaså? Det er interessant. Jeg... Hyggelig å treffe deg.
Du har et vakkert navn... Og jeg liker hvordan du snakker.
Takk. Hva heter...?
Ok. Takk.
Jeg forstår hva disse tidene krever. Vi har tre personlige dager, -
- og jeg vet at mr Guggenheim vurderer personlig oppmøte.
Nei, min søster er bare barnet. Hun kan ikke hjelpe til med noe.
Jeg er ikke noe spesialtilfelle. Jeg ber bare om vanlig manerer.
Nei, jeg vil selvsagt beholde jobben min. Jeg bare...
Ok.
Ok. Mange takk. Takk. Ok. Ha det.
Får jeg også se? Takk.
Vi er på samme busstopp. Hei igjen.
- Jøss. Det ser så kult ut. - Ja, sånn er det.
Mørke varsler er kjempekule.
- Hva betyr det? - At livet mitt vil bli komplisert...
Igjen.
- Får jeg sitte ved siden av deg? - Hvorfor det?
Du er den eneste ungen jeg kjenner... i hele Amerika.
Hei.
Elleve.
Tolv.
Tretten.
Fjorten.
34.
35.
36.
37.
38.
Pokker.
- Unnskyld meg. - Du er unnskyldt.
Du er bedre dør enn vindu.
Mitt bord. Du skylder en toll. Gi meg den.
Det er alt jeg har. Behold resten.
- Du er dødens. - Barbara Thorson!
Barbara Thorson! Miss Mollés kontor nå... takk.
Ha det morsomt hos hjernekrymperen, psyko.
Hun er så rar.
Du tror det kanskje ikke, men du vet mer om Birch enn jeg gjør.
Jeg er ny her, så du er eksperten.
Jeg håpte at du kunne fortelle litt om hva du liker og ikke liker her.
Jeg har allerede hørt at jeg skal unngå biff teriyakien.
Jeg liker virkelig vesken din. Den er fin.
Jeg vet ikke hva "Coveleski" betyr.
Cov... Coveleski. Hva betyr det?
- Første bom. - Hva?
Barbara, du blir ikke testet. Vi bare prater.
Jeg er ikke vanskelig fordi jeg mener at yrket ditt er tøys.
Jeg er opptatt og har ikke tid til å være fintfølende.
Så du vil ikke engang vite hvorfor du er her?
Jeg er her fordi folk frykter det de ikke forstår. Det er greit for meg.
Vi er ferdige her.
Og bruk himmelskrift neste gang. Mindre pinlig.
- Nei, jeg sa... - Jaså? Ja.
Jøss.
- Er det morsomt å spytte på folk? - Ikke haha, men eksistensielt, ja.
Du er en ekkel, liten hurpe.
Åpne vesken din. Det jeg finner, beholder jeg.
Hvis du ikke går umiddelbart, -
- kommer jeg til å gjøre ting med deg som får Gud til å gråte.
Taylor! Hva foregår her?
Mitt kontor! Nå!
En ukes utvisning. Kom nå, så går vi.
Du er ganske modig for en som later til å bo i et tidsskrift.
Jeg så bare Taylor ta deg og hentet rektor. Du trosset henne.
- Syns du ikke at du gjorde det? - Syns du at jeg gjorde det?
Det gjorde jeg. Hun vil drepe meg.
Nei. Taylor er en mobber. Alle mobbere er like.
Så fort man trosser dem, faller de sammen. Akkurat som kjemper.
Kjemper? Som i bøkene dine? Drager og sånt?
Liker du det?
- Er det rart? - Jeg vet ikke.
Ja. Litt.
Hva er så kult med kjemper?
Dette er fristedet mitt. En hellig plass.
Vil du lære om kjemper? Lær deg her.
Man har sagt at alle kjemper stammer fra Ur.
Den første kjempen som var den uekte sønnen til jorda og himmelen.
30 km høy. Hva er det?
"Uekte" betyr at jorda og himmelen gjorde det, men ikke var gift.
- Ja. - Min eldre bror var uekte.
Ok. Så Ur er 30 km høy...
Men han er ensom. Han er den eneste i sitt slag.
Han er så ensom at i sin smerte river han seg selv i stykker -
- og gir opphav til kjemper.
Jordas første mørke konger. Eller det er i det minste det de vil tro.
Kjemper er skadedyr, som rotter eller duer.
Men enorme, selvsagt. De kan nå ni meter og fins i alle smaker.
Frostkjemper har hår av levende is og bruker menneskenyrer -
- som garnityr når de spiser rein.
Sumpkjemper tømmer en hel landsby for mennesker, -
- bare for å erstatte dem med dukker laget av slyngplanter.
Fjellkjemper bader i barneblod -
- og har en forkjærlighet for å synge hyrdesanger.
Og disse krypene? De er forløpere.
De liker bare å se på. Veldig skumle.
Hvis man ser en forløper, er det en kjempe i nærheten.
Men titaner er enda verre.
Dette er de store guttene. Som ting fra greske myter.
Hjerter av svarteste opal.
En latter koker blodet i kroppen ens.
Øyne som får sola til å slokne.
Kan du forestille deg det? Noe så forferdelig -
- at sola ikke skinner på det.
Ikke vær redd. Ingen har sett en titan siden tidenes morgen.
Det virkelige problemet er vanlige kjemper. Kronidioter.
Det har vært et dårlig år. Folk tror det er tornadoer og jordskjelv, -
- men hvis man åpner øynene, ser man varselet og vet sannheten.
- Har du noensinne mistet en hund? - Ja, den ble påkjørt av en bil.
Sannsynligvis ikke. Sannsynligvis smårett for en kjempe.
- Nei, far rygget over den. - Jaså. Flaks.
Og hvis vi ser varselet, da, og en virkelig kommer?
Da kommer jeg inn i bildet. Jeg finner kjemper. Jeg jager kjemper.
Jeg dreper kjemper.
Med denne. Inni dette beskjedne futteralet -
- slumrer den beste krigshammeren som er laget. Tordenskaper.
Lysbærer. Smidd av en beinflis fra selveste Urs kjeve.
Et perfekt slag feller selv den høyeste av kjemper.
- Får jeg se den? - Dette er et hellig kar.
Det kan bare åpnes når plikten kaller.
"Coveleski?"
Berømte våpen må ha et navn.
Coveleski var en baseballspiller.
En rookie for Philadelphia Phillies for 100 år siden.
Går det bra?
- Hva er i veien? Barbara? - Beklager. Jeg må gå.
- Barbara? Hei! - Ikke kom meg for nær.
Folk som står meg nær, blir såret.
Jeg er her borte!
Nei. Denne veien, din store tosk.
Pokker.
Felle mislyktes
Vaktsomhet!
Barbara.
Ingen himmelskrift i dag. Håper dette er bedre!
Jeg fikk en venn. Hun heter Sophia.
Hun har fine klær, men hun er engelsk, så det kan man forvente.
Jeg er normal. Kan jeg gå nå? Jeg har alvorlige ting å ta meg av.
Har du mange venner?
- Ja visst. - Jeg vet det, Barbara.
For de fleste på min alder bryr seg mer om hvem som er på tv, -
- eller om de har kule sko, enn å snakke med meg.
Og jeg er litt slem mot folk som er dumme. Og de fleste er dumme.
Søsteren din, da? Er Karen dum?
Familie er en andre bom.
Barbara. Unnskyld.
Jeg presser for hardt for tidlig, men jeg vil bli bedre kjent med deg.
Ok? Ok, jeg begynner. Jeg har ikke alltid vært skolepsykolog.
Det hadde vært umulig om ikke du var klonet. Jeg antar at du var baby.
Ja, jeg var baby og barn, og så var jeg ung kvinne.
- Så var jeg sjef for et hedgefond. - Snill eller lurte du gamle damer?
Jeg var ikke sikker.
Så jeg bestemte meg for at jeg ville prøve noe annet.
Jeg trodde at jeg kunne gjøre en innsats med dette. Er det teit?
Ordet "teit" er teit.
Å ville gjøre en innsats er fint, men du tenker for smått.
Ring meg når du har reddet en by. Vi kan sammenligne notater.
- Har du reddet en by? - Dette hølet en gang i måneden.
Jeg går bare ikke rundt og skryter av det.
- Hva beskytter du oss mot? - Du har visst ikke lest mappen min.
- Jeg har en mappe. - Ja, men den sier ikke hvem du er.
Hvordan du har det.
Deilig.
Ok.
Gumbs, Nehring, Rugg! Dere er i rødt. Resten av dere er i blått i dag.
Skogskjempen jeg nevnte, begynner å bli kjepphøy. Vi må finne ham.
Jeg vil ikke skape problemer for noen.
Lille Posh Spice, hold munn! Thorson, slipp boka.
Samling. I dag skal vi prøve oss på USAs yndlingstidsfordriv. Baseball.
Jeg har sannsynligvis matforgiftning eller en forstuet ankel.
- Du står bare der og... - Jeg tar den dårlige karakteren.
Jeg trodde at du likte baseball. Du sa at Coveleski var...
Harry Coveleski. Det er veldig obskur baseballhistorie.
Coveleski har ikke spilt på 100 år. Noen Phillies-fans i familien?
Miss Laney, vil du beskrive din jobb som verdiløs eller meningsløs?
Rektors kontor. Nå.
Jeg setter pris på tiden vår sammen. Du er virkelig rektorenes Dalai Lama.
- Vil du at det blir en måned? - Nei takk, sir. Namaste.
Kom deg av gårde!
Til Barbara
Unnskyld. Er vi fremdeles venner? Klem, Sophia
Kult.
Dette er et hellig kar. Det kan bare åpnes når plikten kaller.
Nei. Unnskyld. Unnskyld. Jeg mente ikke å åpne den.
Jeg beklager at jeg glemte meg. Mitt hellige oppdrag.
Coveleski er hellig. Det skal ikke skje igjen.
Jeg sverger, jeg sverger, jeg sverger.
Dette er bare en øvelse.
Gå ut under ordnede former til deres anviste område utenfor bygningen.
Ok. Kom dere ut. Lucy. Jim.
Hvor skal du? Vi har tre timer igjen! Fikk du lappen?
Iblant må man spørre seg selv -
- om man vil leve livet sitt som en feiging... eller en kriger.
Bestem deg.
- Hvor skal vi? - Jeg har jobbet med en plan...
Jeg vil lede den bort fra byen til den gamle togkirkegården.
Hold deg i nærheten. Hold deg rolig.
Den kommer ikke til å skade deg mens jeg er her.
- Barbara, hvor lang tid tar dette? - Vær stille. Den er lengre framme.
- Vi får problemer. - Vi skal redde denne byen.
Den burde ha tatt det andre agnet.
Noe annet må ha fanget dens oppmerksomhet. Det ville funke.
Vi må gå tilbake. Vi sier at vi ble utelåst.
Vi må forstå hva vi har med å gjøre.
- Kjemper fins ikke på virkelig. - Hvorfor svetter du, da?
Man kan ikke konkurrere med et rådyr.
Når de finner føde, tar de ikke åten. Vi må spore den.
Jeg vil se om den tok en munnfull av den.
Kanskje det viser hva vi har med å gjøre. Den sugde den opp bra.
- Den er ganske godt tømt. - Dette er merkelig, Barbara.
Jeg vil gå hjem. Nå!
Vær så snill!
Sophia!
Forløpere.
Hva kan du gjøre mot ekte monstre? Selv en dum skogskjempe -
- har lurt deg to ganger.
Den kommer tilbake.
Bare et barn. Så svak.
Så svak.
Har dere tømmer i garasjen deres?
Du får ikke problemer. Bare ikke si noe, så beskytter jeg deg.
Forløpere er kryp. Man vil ikke ha dem i nærheten.
- Er du redd for blod? - Ja.
- Ikke se. Bare klem isen. - Jeg liker ikke dette.
- Jeg vet at du liker det, men... - Din beskyttelse krever ditt blod.
Jeg gjør det hele tiden uten noen is. Kom igjen.
Sophia. Jeg vet at jeg er en usosial frik.
Jeg vet at ingen liker meg. Jeg vet at alt jeg gjør, ser sprøtt ut, -
- men dette beskytter deg når jeg ikke er i nærheten, og det føles bedre.
Stol på meg.
Se meg i øynene, og si dette:
Thurisaz. Tornen. Hammeren.
- Thurisaz. Tornen. Hammeren. - Ta min fiendes kraft...
Og vend den mot ham tusen, tusen ganger.
Ta min fiendes kraft, og vend den mot ham tusen, tusen ganger.
- Skal du gjøre det? - Det skjedde da du så meg i øynene.
Takk.
Høyt på venstre del av ytterfeltet! Der har vi det! En home run!
Beskyttelsesskjold opprettet! Sophia er trygg
Barbara!
Barbara?
Jeg kan høre båndene dine i hele huset.
- Jeg må tidlig opp i morgen. - Absolutt.
Storfinansen er en manns verden, men jeg har ambisjoner.
- Jeg tygger det etter hvert måltid. - Odør, min elskede båskamerat.
Hvis du bare luktet som rumpe dyppet i tunfisk, hadde det være bedre.
- Odør må legge seg. - Jeg, Gloriøs Guggenheim...
...skal redde deg fra et liv av slavearbeid med en forfremmelse.
Mange takk, mr Guggenheim. Det er veldig snilt av deg, -
- men jeg trenger ingen forfremmelse av medlidenhet.
Jeg skal finne ut av dette.
- Det smarteste du har sagt. - Takk, Lille Karen.
Kanskje jeg burde snakke mer med lillesøsteren min også.
Jeg prøver, Barbara.
I dag vil jeg prøve på noe nytt.
En lek.
Folk leker for mange leker med hverandre. La oss være ærlige.
Ærlig talt? Jeg stakk ut hodet for at du ikke skulle bli utvist.
Det er en ordlek. Jeg sier et ord, og du sier et ord tilbake. Ok?
Som "lek".
Nei. Jeg taper.
- Diamant. - Uekte.
- Ting skjer. Jeg må gå. - Baseball.
Baseball.
- Barbara... - Du holder hånden min.
Det er greit. Jeg er din venn. En du kan prate med om du har problemer.
- Jeg må på do. - Hvis du er sint. Hvis du er redd.
- Slipp meg. - Hva gjør deg trist?
Hva skjer hjemme?
Med Karen og Dave?
På vei
Kinaris. Kinaris.
Coveleski. Berømte våpen må ha et navn.
En lek. Jeg sier et ord, og du sier et ord tilbake. Ok?
Jeg sier et ord, og du sier et ord tilbake. Ok? Baseball.
Harry Coveleski.
Coveleski var en baseballspiller. En rookie for Philadelphia Phillies.
Det er veldig obskur baseballhistorie.
Noen Phillies-fans i familien?
- Pent, psyko. - Unnskyld! Det var ikke meningen.
Sophia! Vær så snill...
- Beklager at middagen suger. - Ring kystvakten. Rød elv.
Jeg måtte smiske og jobbe overtid, for dagen ble avbrutt av en telefon.
Vi hadde problemer i dag, alle sammen.
Du slo en lærer!
Jeg ville aldri slå en lærer. De er ikke godt nok betalt for det.
- Hun er psykolog. - Er du helt skrudd? Au!
Pokker ta.
Jeg klarer ikke dette.
Hvordan skal jeg klare dette på egen hånd?
Dere to nekter å bli voksne og hjelpe meg.
Jeg klarer ikke at du blir gal, for da ringer de meg på jobben!
Jeg må ta meg av det! Jeg gjør mitt beste for å holde sammen alt!
Dette er ikke rettferdig, Barbara! Hei! Dette er ikke rettferdig!
- Du rømmer ikke. - Jo, det gjør jeg.
Hvorfor krangler du? Jeg prøver å hjelpe deg. Psykologen også.
Tross mobberen på skolen.
Du kan ikke engang snakke med din egen sjef.
- Du aner ikke hva jeg ofrer for deg. - Ikke du heller.
Hun er gal, men hun vet hvordan man slår.
Det... var en ulykke.
Det så ikke ut som det.
- Hun er vennen min. - Det burde hun ikke være.
Folk begynner å snakke om deg også. Gale mennesker kan ikke ha venner.
Det tilhører sykdommen deres. Jeg forstår. Du vil hjelpe henne.
Som en hund med et brukket bein. Men den eneste måten å hjelpe en galning -
- er å avsløre sykdommen deres. Du har vel sett noen gale ting?
Hun viste deg sikkert fellene sine. Mystisk dritt.
Jeg liker deg. Du er pen. Du kunne vært kul.
Jeg har et forslag. Om du forteller meg noen av de gale tingene, -
- forteller jeg deg en hemmelighet om vennen din.
Vær så snill og lukk døra.
Fortell om kjemper.
Hvorfor er jeg ikke utvist? Jeg vet at dere ringte Karen.
Folk i New Jersey vet at du ringte Karen.
Hvorfor fortalte du ikke rektor det?
Alle får en. Jeg kan unnskylde en.
Må jeg forklare nærmere?
Hvorfor må kjemper dø?
Jeg ser på dem, og jeg syns at de ser ganske tåpelige ut.
Hvis jeg husker rett, slo Mikke Mus kjemper to ganger uten problemer.
De er så dumme.
En kjempe kommer til et sted... og ødelegger alt i dens vei.
Enda verre... Det er ikke en dum tegnefilm eller noe sånt.
En kjempe...
Hva da?
En kjempe er hat.
Det holder ikke å knuse ting.
En kjempe tar...
Den tar fra deg alt...
Og når det er over, -
- er det som om alt som gjorde livet godt, aldri engang fantes.
Det er fryktelig.
Barbara?
Er du redd for kjemper?
Nei.
Jeg er ikke redd for dem.
For jeg har Coveleski.
Med denne kan jeg stoppe den... hvis jeg er sterk nok.
Hvis jeg holder meg fokusert, hvis jeg er verdig, -
- kan jeg til og med stoppe døden.
Coveleski låter veldig spesiell. Får jeg se den?
- Etter skolen. - Nei!
- Jeg viser deg da. - Nå er det perfekt.
Hva kommer til å skje? Barbara. Vær så snill og bli. Pokker.
- Se på all denne dritten! - Hva var det jeg sa? Kjempefeller.
- For et misfoster! - Kan vi brenne denne dritten?
Stopp, Taylor!
Stopp, ellers dreper jeg deg.
Hun fortalte om det dumme skrotet ditt.
Hun vet at du er en gal psyko.
- Vil du drepe henne også? - Hun får sitt.
- Du sa at du ikke ville gjøre noe. - Bekymre deg for deg selv.
Coveleski vil snart snakke.
Kom igjen. Hun er ingenting.
Hva har skjedd med den?
Unnskyld! Slå tilbake!
Jeg er så lei for det!
Barbara!
Sophia. Hvorfor tok du meg med opp?
Jeg går aldri opp.
Kom hit. Sakte. Vær så snill.
Ikke la den se deg.
Sophia.
Barbara.
- Miss Mollé. - Barbara?
Unnskyld. Det er 2000-tallet. Alle vet hvor alle bor.
- Hva har skjedd med deg? - Noe er galt med meg.
Nei, vennen, det er ikke noe galt med deg.
Der er hun. Vi er vel så glade for at mor er hjemme?
Unnskyld meg et øyeblikk.
Mor er her. Mor er her. Jeg vet det. Mor er her.
Har du plukket opp en herreløs hund?
- Dette er min venn Barbara. - Hei.
Barbara, dette er mannen min, og her er årsaken til -
- at jeg har vært trett hele tiden. Hun heter Jacklyn.
Også kjent som "frøken Kolikkbukse", men hun har det bedre.
- Hun kommer til å dø. - Hva sa hun?
- Alle vil dø. - Kom inn. Vil du komme inn?
Vent. Barbara. Barbara, kom inn. Barbara!
Hvor er du?
Kom og slåss mot meg!
Jeg ringer deg om litt.
Karen?
Det er ikke mulig, for jeg setter henne på bussen selv hver dag.
Ikke de siste dagene tydeligvis.
Jeg må kjøre før bussen, men jeg pakker veska hennes og lager frokost.
Jeg har lagt igjen beskjeder.
Ofte setter jeg bare ut gryn og melk, eller... så gjør jeg ikke det.
I går spiste Dave rester av kyllingoverraskelse.
Alt raser sammen. Jeg raser sammen.
Du har gjort ditt beste.
Coveleski.
I 1908 havnet Harry Coveleski, en venstrehendt rookie -
- fra Pennsylvanias kullgruver i lyskasterlyset da...
Kasteren kjempet for Philadelphia Phillies mot New York Giants.
Bare tjue år gammel forbløffet han nasjonen -
- ved å beseire Giants tre ganger på fem dager.
Jeg tar dette. Coveleskis historie engasjerte fans over hele landet -
- og ga ham kjælenavnet "Kjempedreperen".
"Kjempedreper..."
Man må aldri gi opp, Barbara. Gid jeg kunne ha sett kampene.
Men da hadde du vært gammel.
Manny sa at jeg kunne bruke bordet.
Hvorfor var du ikke på skolen?
Vet du hva en "misnøyens mem" er? Det er når noen kan tenke et navn -
- og sende noen til helvete, der huden deres kokes av og blir pai.
Jeg memer deg akkurat nå.
Jeg tok med mrs Mollé hjem til deg. Du skremmer oss!
Skremmer jeg dere? Når blodige deler av folk faller fra himmelen, -
- og alt man kan se er rødt, blir du redd. Og det blir din feil.
For du forrådet meg. Coveleski er ødelagt på grunn av deg -
- og din benete skjelettvenn Taylor. Uten den er jeg ingenting.
- Jeg kan ikke stoppe kjempen! - Det fins ingen kjempe!
- Jeg stolte på deg! - Hvorfor sa du ingenting om din...?
Dum! Dum!
Patetisk.
Svakere enn før. Spiller spill når kjempen nærmer seg.
Vi kaster bort tid. Du har ingen gnist for dette.
Fortapt, forvirret, venneløs.
Når kjempen finner deg, vil du være ensom og skjelvende.
Vis hva du går for nå. Den venter i utkanten av skogen.
- Hva gjorde du? - Reddet deg og alle toskene her...
Men bare si at jeg er gal.
Jeg har holdt min høytidelige ed. Jeg har holdt mørket i sjakk.
Jeg har vist min verdi.
Vær så snill, gi Coveleski tilbake til meg.
Det vi ser på dopplerradaren, er en raskt voksende front langs kysten.
Veldig sjelden på denne tiden av året.
- Barbara? - Prognosen var en helg med sol.
- Barbara? - Den kom helt uventet.
Enkelte kommuner i sørlige New York utferdiger tornadovarsler.
Unnskyld at jeg løy og skulket. Jeg tar meg av ting som er ugjort.
- Hallo? Karen. - Hei. Mrs Mollé. Er Barbara med deg?
- Nei. Dro hun ikke til skolen? - Jo, hun kom til skolen...
- Men det skjedde noe med Taylor. - Enda et slagsmål?
Nei, noe annet. Barbara overfalt Taylor. Det var veldig opprørende.
Detaljene spiller ingen rolle nå. Jeg vil vite at Barbara har det bra.
Eldste ånder, jeg har drept kjempen og ryddet i mitt eget hus.
Vær så snill, gi den tilbake.
Går det bra? Taylor!
- Jeg skal drepe den hurpa! - Hei, Taylor! Kom tilbake!
Stopp! Barbara!
Barbara!
Dra hjem! Dra og klem familien din.
Jeg trodde at det var over, men noe er galt.
Jeg trodde at jeg kunne ofre Taylor. De trenger mer. Jeg ville ikke drepe.
- Det er svart magi. De er alt døde. - Barbara...
- Jeg... - Barbara, jeg dro hjem til deg.
- Dra hjem. La meg arbeide. - Arbeidet ditt er ikke virkelig.
- La meg kjøre deg hjem. - Du hører ikke på meg!
En annen kjempe er på vei! Hvis ikke jeg reparerer Coveleski...
- Da kan jeg ikke drepe den! - Barbara...
Moren din vil treffe deg.
Hvorfor oppfører du deg så rart?
Jeg har ingen...
- Kjempen... - Nei. Nei! Ok?
Moren din er syk. Forstår du?
Det er virkeligheten. Du må se den i øynene.
Barbara!
- Slutt! Jeg sa "slutt"! - Nei! Hun er ikke engang din venn!
- Det misfosteret gikk for langt! - Moren hennes er veldig syk!
- Jeg er hennes venn! - Det driter jeg i!
Dere kan dø sammen, alle sammen!
Jeg hater deg!
Barbara!
- Hva skjedde? - Jeg prøvde å stoppe henne.
Det er greit. Kom igjen, vi må komme oss inn.
Beinet mitt.
- Hva skjer? - Tiden er inne.
- Søk ly. - Vi må inn.
Sophia. Vær så snill.
Hvis ikke du kan løpe, så gjem deg. Nå.
Barbara!
Nei. Det er en titan.
Du kan ikke få henne! Du kan ikke få henne! Hører du meg?
Du får ikke skade mor!
Jeg beseiret deg.
Jeg beseiret deg!
Mor skal leve, for jeg beseiret deg.
Hun skal leve.
Lille kriger, du kriget med ære, -
- men jeg kom ikke for henne.
Jeg kom for deg.
Men jeg beseiret deg.
Jeg beseiret deg.
Jeg vet det, barn. Jeg vet det.
Kan jeg ikke redde henne?
Avslutt det, da.
Alle ting som lever i denne verden, dør.
Det er derfor du må finne glede i å leve mens tiden er din, -
- og ikke frykte slutten.
Å benekte dette er å benekte livet -
- uten å omfavne det.
Kan du omfavne det?
Barbara!
Du er sterkere enn du tror.
Klimaforskere er forbløffet over uværet som rammet Long Island.
Det har ikke vært større tornadoer her på flere tiår.
Forholdene for et sånt uvær er ekstremt sjeldne.
Det var ingen faresignaler, og ingenting man kunne gjøre.
Mirakuløst nok forekom bare mindre skader i ødeleggelsen, -
- og ingen omkomne.
Mor?
Jeg er redd for å åpne øynene mine.
Drømmer jeg?
Nei, mor. Nei.
Det var et stort uvær.
Jeg hørte det.
Var det nifst?
Nei.
Jeg er ikke redd for uvær.
Ikke jeg heller. De kan være... De kan være vakre på en måte.
Og så etterpå -
- er det så stille.
Jeg er lei meg, mor.
Jeg er lei for at jeg var redd for å treffe deg.
Stille nå.
Da setter vi i gang. Hvem vil fortelle noe interessant -
- de gjorde denne sommeren? Ok, jeg velger en modig frivillig.
Barbara Thorson?
Min ferie var ikke så interessant. Jeg trengte mye hvile.
Jeg spiste, sov, lekte... Var sammen med mor.
Hun drepte også en titan med sine bare hender.
Det var før ferien, og hun brukte en hammer, men hun gjorde det også.
Ok. Noen andre?
Barbara.
- Er tiden inne? - Legen sier at det er snart.
Er du redd?
Det er ikke noe å være redd for.
Ok.
Er du klar?
Takk.
Jeg klarer meg.
Vi vil klare oss alle sammen.
Vi er sterkere enn vi tror.
Tekst: Jan Helge Hordnes www.btistudios.com